Main
Vanha Marley oli kuollut kuin kivi.
Se pitää tässä tehdä selväksi.
Muuten tästä tarinasta ei voisi seurata mitään suurenmoista.
Kiitos, sir.
Perustuu Charles Dickensin romaaniin
Ostakaa piikkipaatsamaa!
-Siitä on seitsemän vuotta. -Mistä?
Mr Marley kuoli tasan seitsemän vuotta sitten.
Mitä jos tekisitte työnne? Siitähän teille maksan.
-Mr Cratchit! -Tuli on sammunut, mr Scrooge.
Tulkaa tänne.
-Mikä tämä on? -Se on paita.
-Entä tämä? -Se on liivi.
-Entä tämä? -Se on takki.
Nämä ovat vaatteita. Ne keksittiin suojaamaan ihmisiä kylmältä.
Kun ne on kerran hankittu, niitä voi käyttää loputtomiin.
Hiili sen sijaan palaa.
Hiili kuluu nopeasti ja on kallista.
Tässä konttorissa ei enää tänään polteta hiiliä.
-Onko selvä? -Selvä.
Menkää töihinne tai saan sen käsityksen, ettei teitä enää tarvita.
Hyvä on, sir.
-Hyvää joulua, Bob Cratchit. -Samoin, mr Fred.
Hyvää joulua, eno.
Sanoin: "Hyvää joulua, eno."
-Humpuukia. -Jouluko humpuukia, eno?
-Ette voi tarkoittaa sitä. -Voinhan.
Jouluna vain ostetaan tavaroita-
-joille ei ole käyttöä ja joihin ei ole varaa.
Jouluna vain tajuaa olevansa taas vuoden vanhempi.
Jos minusta riippuisi, typerykset, jotka toivottavat hyvää joulua-
-keitettäisiin omassa vanukkaassaan-
-ja haudattaisiin piikkipaatsama sydämeen pistettynä.
Älkäähän nyt, eno.
Juhlikaa joulua omalla tavallanne, niin minä juhlin omallani.
-Ettehän te juhli sitä. -Olkoon sitten niin.
Mitä hyötyä joulusta on teille? Ei ole ollut ennenkään.
Monista hyvistä asioista ei saa penniäkään.
Joulu on yksi niistä.
Olen aina arvostanut joulua.
Silloin iloitaan ja annetaan anteeksi. Se on yksimielisyyden aikaa-
-jolloin lukitut sydämet avataan lähimmäisille.
Vaikka joulu ei ole tuonut minulle kultaa tai hopeaa-
-siitä on totisesti ollut minulle iloa.
Jumalan kiitos joulusta.
Teinä en päästäisi ääntäkään.
Muuten juhlitte jouluna toimenne menettämistä.
Te osaatte puhua. Sopisitte poliitikoksi.
Älkää vihoitelko. Tulkaa huomenna päivälliselle.
Mitä? Ennemmin palan helvetin tulessa.
Vierailunne olisi ilo minulle ja puolisolleni.
Puolisonne kuulemma toi avioliittoon kovin vähän omaisuutta.
Minä rakastan häntä, ja hän rakastaa minua.
Vai rakastaa. Näkemiin, sisarenpoika.
En halua teiltä mitään. En pyydä teiltä mitään.
-Miksi emme voisi olla ystäviä? -Te hukkaatte aikaani.
Ikävää, että olette niin taipumaton.
Välillämme ei tietääkseni ole riitaa.
Siispä säilytän iloisen mieleni ja toivotan teille hyvää joulua.
-Näkemiin. -Ja hyvää uutta vuotta.
-Miten perheenne voi? -Oikein hyvin.
-Kertokaa minulta terveisiä. -Sen teen. Kiitos.
-Näkemiin, Cratchit. -Näkemiin, sir.
-Hauskaa joulua. -Typerys.
Hän sai minut myöhästymään.
Minä lähden pörssiin.
-Älkää sulkeko liian aikaisin. -En, sir.
Haluatte kai koko huomisen päivän vapaaksi.
-Jos se suinkin sopii, sir. -Eihän se sovi. Se ei ole reilua.
Jos vähentäisin sen palkastanne-
-pitäisitte sitä vääryytenä, mutta minua ette sääli-
-vaikka maksan päivän palkan tyhjästä.
Joulu on vain kerran vuodessa.
Se on vain tekosyy hyötyä toisista aina 25. joulukuuta.
Asiaa ei kai voi auttaa.
-Tulkaa ylihuomenna aikaisemmin. -Tulen kyllä, sir.
-Varmasti sitten. -Selvä, sir.
-Hyvää joulua, mr Scrooge. -Pelkkää humpuukia.
-Hyvää joulua, mr Scrooge. -Älä seiso siinä kerjäämässä.
En minä kerjää, sir. Olen Tim. Tim Cratchit. Odotan isääni.
Vai Tim Cratchit? Sitten saatkin odottaa pitkään.
-Kiitos, sir. -Humpuukia.
Tehkää tietä. Menkää pois siitä.
Hyvää joulua.
Tammikuun 1 8. päivä. Tammikuun 1 8. päivä.
-Onko vapaita markkinoita? -Ostetaan.
-Luulimme, että ette tulekaan. -Kohta on sulkemisaika.
-Tulin. -Sanoin niin. Enkö sanonutkin?
-Tiesin, että muuttaisitte mielenne. -Aivan.
-Hyväksyttekö tarjouksemme? -Hinta on noussut.
Ei voi olla.
Saatte viljani, jos maksatte hintani ja viisi lisäprosenttia viivytyksestä.
-Ette ikinä saa viljaanne kaupaksi. -Se on minun pulmani.
Leivän hinta nousisi, ja köyhät kärsisivät.
-Ostakaa sitten vilja muualta. -Hetkinen.
Ostamme viljan hinnalla, josta puhuimme eilen.
Ei käy. Huomenna se on taas viisi prosenttia kalliimpaa.
-Tuo ei ole rehtiä. -Tämä on liiketoimintaa.
Saatte hetken aikaa miettiä.
-Hyvä on, Scrooge. Tehdään kaupat. -Hienoa.
Pitäkää huoli, että koko summa maksetaan apulaiselleni.
En toimita tavaraa, ennen kuin saan maksun.
-Mr Scrooge, oletan. -Aivan.
-Ette tunne meitä. -Enkä halua.
Minä olen Poole. Tässä on mr Hacking.
-Hyvä. Päästäkää minut ohi. -Saanen selittää.
Näin juhlan aikaan pyydämme vaurailta-
-että he avustaisivat köyhiä, joilla on kovin vaikeaa.
Pyydättekö te minulta rahaa?
Tuhannet ihmiset kärsivät puutteesta.
-Eikö täällä ole vankiloita? -Paljonkin.
-Ovatko köyhäintalot auki? -Voisinpa sanoa, että eivät ole.
-Toimivatko vaivaistalot yhä? -Mitä suurimmassa määrin.
Minä jo pelkäsin, että ne ovat sulkeneet ovensa.
Aiomme hankkia köyhille juomaa, ruokaa ja lämpöä.
-Paljonko lahjoitatte? -En mitään.
-Haluatteko lahjoittaa salassa? -Haluan olla rauhassa.
Kysyitte mitä halusin, ja minä vastasin.
En hemmottele itseäni, eikä minulla ole varaa hemmotella laiskimuksia.
Maksan veroa valtion köyhäinhuollolle. Se riittää.
-Köyhät menkööt sinne. -Monet kuolevat mieluummin.
Kuolkoot sitten. Pääsisimmepä ylikansoituksesta.
-Ette kai ole tosissanne? -Olen toki.
Jatkakaa omia asioitanne ja jättäkää minut rauhaan. Näkemiin.
-lsä! -Tim.
-Sinä olet varmasti kylmissäsi. -Ei minulla ole hätää.
Mennäänkö kotiin Corn Hillin ohi ja katsellaan leikkiviä lapsia?
Mennään toki.
Minulla on koko huominen päivä vapaata.
Koko perhe saa olla koko päivän yhdessä.
Eläköön joulu! Se on vuoden paras päivä.
-Katso. -Heillä on hauskaa, isä.
Ota se kiinni.
Jonain päivänä leikit tuolla toisten lasten kanssa.
Niin varmasti. Minä vahvistun päivä päivältä.
-Mennään kotiin. Äitisi odottaa. -Meidän on aika mennä kotiin.
Scrooge.
Ebenezer Scrooge.
Kuka minua kutsuu?
Sanoiko joku minun nimeni?
Scrooge.
Marley?
Scrooge.
Humpuukia.
Tämä on humpuukia. En usko tätä!
Mitä sinä haluat?
Paljonkin.
-Kuka sinä olet? -Kysy, kuka minä olin.
Oletpa pikkutarkka aave. Kuka sinä olit?
Kun elin, olin liikekumppanisi Jacob Marley.
-Voitko istuutua? -Voin.
Tee sitten niin.
-Sinä et usko minuun. -En niin.
Mitä muuta todisteita tarvitset...
-...kuin sen, mitä aistisi kertovat? -En tiedä.
Miksi et usko omia aistejasi?
Niihin vaikuttaa pieninkin vatsanväänne.
Voisit olla pala pilaantunutta lihaa tai sinappinokare-
-tai hitunen raakaa perunaa.
Olet pikemminkin ruokaa kuin ylimaallista. Humpuukia.
Armoa. Miksi sinä vainoat minua, kammottava aave?
Sinä maallinen mies, uskotko minuun vai et?
Uskon, uskonhan minä. Miksi olet tullut luokseni?
Jokaisen ihmisen sielun pitää vaeltaa-
-ja kurkottaa kohti lähimmäisiä.
Jos niin ei tapahdu elämässä, sielu tuomitaan siihen kuolemassa.
Se tuomitaan vaeltamaan ja katsomaan sitä, mihin se ei voi osallistua.
Kerran se olisi voinut tehdä niin...
...ja löytää onnen!
Sinulla on kahleet. Miksi?
Kannan kahleita, jotka taoin eläessäni.
Taoin nämä kahle kahleelta ja metri metriltä.
Ihmetyttääkö tämä sinua?
Haluaisitko tietää, miten raskaat omat kahleesi ovat?
Ne olivat näin raskaat ja pitkät jo seitsemän joulua sitten.
Olet vain lisännyt taakkaasi. Kahleesi ovat valtaisat.
En minä näe mitään kahleita.
Omani olivat näkymättömät, kunnes kuolin.
Sama pätee sinun kahleisiisi.
Jacob.
Kerro lisää. Puhu minulle lohdun sanoja.
Sitä minä en voi tehdä.
Minun sieluni...
Se ei käynyt konttorimme seinien ulkopuolella.
Eläessäni minun sieluni ei ikinä vaeltanut sen kauemmaksi.
Se ei jättänyt loukkoa, jossa teimme rahaa.
Sinä pysyitkin aina asiassa.
Pysyinkö asiassa? Ihmiskunta oli minun asiani.
Muiden hyvinvointi oli minun asiani.
Hyväntekeväisyys ja armeliaisuus olivat minun asiani.
Minun liiketoimeni olivat pelkkä pisara-
-minulle kuuluneiden asioiden valtameressä.
Olen pahoillani, Jacob. Voinko jotenkin auttaa?
Minuako?
Et voi auttaa. Nyt on liian myöhäistä.
Tulin tänne sinun takiasi, Ebenezer.
Sinä olitkin aina hyvä ystävä.
Tämä on osa rangaistustani.
-Minut lähetettiin varoittamaan sinua. -Ja niin teit.
Annan sinulle toivoa ja mahdollisuuden välttää tämä kohtalo.
Sinun luoksesi tulee kolme henkeä.
Kolme henkeä. Nekö antavat toivoa ja mahdollisuuden?
-Niin juuri. -Siinä tapauksessa taidan kieltäytyä.
Ensimmäinen tulee tänä yönä, kun kello lyö yksi.
Eivätkö ne kaikki voisi tulla yhtä aikaa?
Toinen henki tulee kello kaksi.
Kolmas henki on häilyvä, ja se tulee, kun sille niin sopii.
Älä enää muistele minua. Yritä mieluummin muistaa-
-mitä tänä yönä on tapahtunut.
Humpuukia.
Söin jotain sopimatonta.
Kello on yksi.
Mitä Marley sanoikaan?
Ei mitään.
Se oli vain unta.
Oletko se henki, jonka tulosta minulle kerrottiin?
-Olen. -Kuka ja mikä sinä olet?
Olen menneiden joulujen henki.
-Minkä menneen? -Sinun menneisyytesi.
Ole hyvä ja pue päähäsi tuo hattu, joka sinulla on kädessä.
Tuon sinulle totuuden valon. Haluatko sammuttaa sen tällä?
Anteeksi. En tarkoittanut suututtaa sinua.
Mikä asia tuo sinut tänne?
Tulin sinun hyvinvointisi takia.
Voisin varsin hyvin, jos saisin nukkua yöni rauhassa.
Varo sanojasi, Ebenezer Scrooge. Tarkoitan hyvää.
Eiköhän siinä tapauksessa ryhdytä toimeen.
Tule.
Me olemme näkymättömiä ja täysin äänettömiä.
Sinä näet lapsen, nuorukaisen.
Sinä näet itsesi, Ebenezer.
Ilma on puhdasta, toisin kuin kaupungissa.
-Tiedätkö sinä, missä olet? -Totta kai.
Minä vartuin täällä.
Tuossahan ovat Daniel Costas ja Robert Estes.
Päivää, Daniel.
Tuo iso poika on David Tyler. David, Ebenezer tässä.
Minähän sanoin, etteivät he kuule sinua.
-Kylläpä he näyttivät iloisilta. -Aivan oikein.
Mennään eteenpäin.
Tule, Ebenezer. Sinähän tunnet tien.
Voisin kävellä täällä vaikka silmät kiinni.
-Tämä on koulusi. -Muistan kyllä.
-Nyt on joulupäivä. -Poika on jätetty tänne yksin.
Hänen ystävänsä ja perheensä ovat hylänneet hänet.
Hänen äitinsä on kuollut, ja isä vihaa häntä.
-Miksi isä vihaa häntä? -Äiti kuoli synnytykseen...
...kun tuo poika syntyi.
-ltke pojan takia, jos pystyt. -Hänellä on ystävänsä.
Hänellä on rakkaat kirjansa. Hänellä on Ali Baba.
Rakas, vanha, rehellinen Ali Baba.
Henki muutti sulttaanin rengin.
Hänellä ei ole yhtään oikeaa, elävää ystävää.
Eikö Robinson Crusoe ollut todellinen? Entä Perjantai tai papukaija-
-jolla oli vihreä vartalo ja keltainen pyrstö?
Tämä poika pärjäsi hienosti.
Mennään toiseen joulupäivään. Olit silloin nuorukainen.
Fan?
-Fan! -Minun rakas veljeni.
Tulin hakemaan sinut kotiin.
Sinä lähdet nyt kotiin. Kotiin.
-Tulenko kotiin, pikku-Fan? -Aivan.
Tulet lopullisesti kotiin. Isä on nykyään paljon lempeämpi.
Hän puhui niin lempeästi, että uskalsin kysyä, saatko tulla kotiin.
Hän myöntyi ja lähetti minut hakemaan sinua.
Sinä olet suurenmoinen nainen, pikku-Fan.
Ja sinusta tulee nyt mies.
Etkä enää ikinä palaa tänne.
Isä odottaa.
-lsä! -Seis, poika. Anna kun katson sinua.
Ainakaan sinua ei ole ruokittu liikaa.
-Olen tainnut kasvaa. -Niinhän useimmat pojat tekevät.
-Kertoiko Fan, ettet palaa tänne? -Kyllä.
Lähdet maailmalle. Hankin sinulle paikan.
Muutat kolmen päivän päästä mr Fezziwigin luo.
Kolmen päivän?
-Toivoin, että hän viipyisi pitempään. -Niinkö?
Kolme päivää riittää meille molemmille. Eikö niin, Ebenezer?
Niin, sir. Se on aivan tarpeeksi kauan.
-Onko kaikki valmista? -On.
Nouse vaunuihin, Fan.
Mennään. Tule vaunuihin, poika.
Hop!
Fan rukoili lisää aikaa, mutta isäni oli taipumaton.
-Fan... -Hän kuoli kovin nuorena.
Hän oli niin lempeä. Hän kuoli liian nuorena.
-Hän ehti synnyttää lapsen. -Pojan.
-Sisarenpoikasi Fred. -Niin, Fred Holywell.
Hän muistuttaa paljon sisartasi.
-Niinkö? Enpä ole huomannutkaan. -Etkö?
Olet tainnut elää elämäsi silmät suljettuina.
Avaa ne. Avaa silmäsi.
-Tunnet tämän miehen. -Hän on vanha Fezziwig.
Ai niin.
Pyytäisittekö mr Peuringia antamaan asian mr Scroogen hoidettavaksi?
Kiitoksia.
-Tunnet tämän paikan. -Olinhan täällä oppipoikana.
Kuunnelkaa. Dick ja Ebenezer, laskekaa kynänne.
Ei enää aherrusta. Tänään on jouluaatto.
Sulkekaa tilikirjat. Tehkäähän tilaa, tarvitsemme sitä.
No niin, poikaseni.
Tänään te pidätte hauskaa, Ebenezer. Se on käsky.
-Teen parhaani. -Paneutukaa siihen.
Paneudutte työhönnekin, enkä voi kuin ylistää teitä-
-mutta olette nuori.
Elämässä on muutakin kuin pölyisiä tilikirjoja.
Tuossa on mrs Fezziwig sekä hänen kolme tytärtään kosijoineen.
Iloista joulua kaikille!
Ja Belle.
Olin unohtanut, miten kaunis hän oli.
-Päivää, Belle. -Päivää.
-Haluaisitteko tanssia? -Haluaisin.
Milloin olet viimeksi tanssinut, Ebenezer?
-Se on ajanhukkaa. -Ennen et ajatellut niin.
Ennen minulla oli syy tanssia.
Olette muuttunut. Ennen olitte kauhean synkkä.
Varoitan teitä. Olen kovin vakavamielinen.
Vakavuus on ihailtava luonteenpiirre, mutta liika on liikaa.
Otan neuvostanne vaarin ja kuljen hymyillen läpi elämän.
Tulkaa jo. Tuolla soitetaan tanssimusiikkia.
Juokaa punssia sitten, kun olette yhtä vanhoja kuin minä.
Haen vaimoni, ennen kuin tuo nuorukainen vie hänet.
Miten erilaista onkaan matkata elämän kovaa tietä-
-kun rinnalla on oikeanlainen nainen.
Kylläpä minä olen onnellinen mies.
-Liitymmekö toisten seuraan? -Mielihyvin.
Vanha Fezziwig oli typerä mies.
Typeräkö? Miten niin?
Miten hän sai oppipoikansa ylistämään itseään?
Hän tuhlasi pari puntaa, tanssi kuin apina-
-ja hymyili leveästi.
Se ilo, jota hän antaa... antoi-
-oli ainakin tuhannen punnan arvoista.
Ne olivat pieniä asioita.
-Belle. -Oletko sinä rakastunut, Ebenezer?
-Se on käynyt mielessäni. -Hän on sinulle liian hyvä.
Kun olen tienannut omaisuuteni, olen hänen arvoisensa.
-Tällaista iltaa ei unohda. -Ei ikinä.
Sinä unohdit sen monta kertaa. Katso nyt.
Eräänä toisena jouluaattona olit myöhässä liiketoimiesi takia.
-Muistatko sen? -En muista.
Hei, Belle.
Muistatko nyt?
Anteeksi, että myöhästyin.
Luulin, ettet tulekaan. Tiedän, miten kiireinen sinä olet.
No...
Tämä vuodenaika ja minun liiketoimeni...
Minun täytyy käyttää aikani ja tilaisuuteni viisaasti.
Minun tilalleni on tullut toinen.
-Kuka toinen? -Puhun kullasta.
Kaikki ajatuksesi keskittyvät vain voiton tekemiseen.
Olet täysin rahan pauloissa.
Ehkä olen viisastunut. Tunteeni sinuun ovat ennallaan.
Sopimuksemme on vanha.
Se tehtiin, kun olimme nuoria ja mahdollisuudet olivat rajalliset.
Olen ajatellut niitä aikoja niin usein.
Jos meillä ei olisi yhteisymmärrystä, haluaisitko minut nyt?
Olen pennitön tyttö, joka tuo avioliittoon vain itsensä.
Etkö osaa vastata?
-Luuletko, etten haluaisi sinua? -Ebenezer, tuo on kauhea vastaus.
Olet aina niin varovainen.
Ebenezer, vapautan sinut lupauksestasi.
Sinä olet nyt vapaa mies.
Päästän sinut menemään. Elä onnellisena valitsemaasi elämää.
-Olin vähällä lähteä hänen peräänsä. -Sitä ei lasketa.
Kyse on sydämen asioista. Sinullahan oli sydän. Eikö ollutkin?
Miksi et mennyt hänen peräänsä?
Kun isäni kuoli, hän jätti minulle pienen perinnön.
Belle halusi naimisiin, ja väitti, että rahat riittäisivät.
Halusin meille enemmän, joten lainasin rahat muille.
Siitä sai alkunsa omaisuus, jonka olen kerännyt.
-Onneksi olkoon. -Älä pilkkaa minua.
-Vie minut kotiin. -Kerroit, mitä sinulla on.
Nyt näytän sinulle, mitä olet menettänyt.
-Tuo on Belle. -Niin. Belle.
Nuo ovat hänen lapsiaan!
Se on todella hieno. Eikö olekin?
Hänellä on melkoinen pesue.
Päivää, päivää. Päivää, kultaseni.
Päivää, isä. Missä minun lahjani on?
Saat odottaa iltaan. Kaikki saavat odottaa.
Lahjat jaetaan illalla kuten aina.
Ajatella.
-Nuo voisivat olla minun lapsiani. -Ajattelin samaa.
Näin tänään erään vanhan ystäväsi.
-Kenet? -Arvaa.
En osaa arvata.
En tiedä.
-Ebenezer Scrooge? -Aivan.
Ohitin hänen konttorinsa. Ikkunaluukut olivat auki.
Pöydällä oli vain yksi kynttilä.
Hänen kumppaninsa tekee kuolemaa.
Siinä Ebenezer Scrooge istui yksin. Hän on täysin yksin.
Voi Ebenezer parkaa. Voi sitä miesrukkaa.
-En tarvitse sääliäsi! -He eivät kuule sinua.
Olen saanut tarpeekseni menneisyyden kuvista.
Jätä minut rauhaan. Älä vainoa minua enää!
Totuus elää.
Totuus elää!
Näin painajaista.
Olipa se kammottava painajainen.
Voi luoja.
Anna minun nukkua.
Anna minun nukkua rauhassa.
Rauhassa.
Kello on kaksi.
No, Jacob Marley.
Missä on se henki, jonka tulosta niin laveasti kerroit?
Sinähän puhuit kello kahdesta, eikö niin, Jacob?
Erehdyt kuolemassa-
-niin kuin erehdyit eläessäsikin, kuomaseni.
Ebenezer Scrooge!
-Tule sisään. -Se on aikomukseni.
Tule toki tutustumaan minuun!
Tällaista et ole tainnut ennen nähdä?
En totisesti ole.
Etkö ole ikinä tutustunut perheeni nuorimmaisiin?
-En tietääkseni. -Etkö ole tavannut vanhempia veljiäni?
Pelkäänpä, että en ole tavannut. Onko sinulla monta veljeä?
Heitä on yli 1 800.
Sinulla on suuri perhe elätettävänä.
Tartuhan takkini hihaan, Ebenezer Scrooge.
Mikä päivä nyt on? -Etkö sinä tiedä?
Nyt on jouluaamu.
Täällä kauppa käy, vai mitä?
Voi, Ebenezer. Etkö sinä muuta näe?
Tule, niin näytän, miten näistä tavaroista voi ottaa ilon irti.
Säteileekö soihtusi jotain erikoista voimaa?
Kyllä. Kyllä säteilee.
-Tunnistatko tämän talon? -En.
Tämä on Bob Cratchitin talo.
Ihanko totta? Hän elää leveästi 1 5 shillingin palkallaan.
-Mennäänkö sisään? -En halua olla häiriöksi.
Me olemme edelleen näkymättömiä, eivätkä he kuule meitä.
-Missä isäsi viipyy? -Hän kai juttelee papin kanssa.
-lsä kehuu aina hänen saarnojaan. -Toivottavasti vanukas onnistui.
Sinä laitat maailman parasta vanukasta.
-Peter, säästä jotain muillekin. -Minä vain maistan.
Ruoka valmistuu ilman sinuakin.
-Päivää, äiti. -Päivää, äiti.
-Hanhi tuoksuu hyvälle, Martha. -Vesi herahtaa kielelle.
-Niin minullakin. -En malta odottaa.
Sinun täytyy. Auta Marthaa voitelemaan leipiä.
He tulivat!
-Hyvää joulua. -Olet myöhässä, Bob Cratchit.
Sinä olet jääkylmä, Tim. Missä te viivyitte?
-lsä jutteli papin kanssa. -Niin me arvelimmekin.
-Kuunnellaan, miten vanukas sihisee. -Se kuulostaa käärmeeltä.
Mene veljesi ja sisaresi kanssa.
Menkäähän.
Tule.
-Miten hän käyttäytyi kirkossa? -Hän oli kuin enkeli.
Äiti on siitä huolissaan.
-Katso, miten he auttavat häntä. -Mitä sinä sanoit?
En mitään. En sanonut mitään.
Tim ajattelee kaikenlaista, kun hän istuu yksin.
Hän miettii merkillisiä asioita.
Hän sanoi toivovansa, että kirkkoväki näkisi hänet, raajarikon-
-ja että he muistaisivat näin joulupäivänä-
-kuka sai rammat kerjäläiset kävelemään ja sokeat näkemään.
Minusta tuntuu, että Tim vahvistuu päivä päivältä.
Hänen raajansa kasvavat, ja hän on entistä paremmalla mielin.
Olet varmasti oikeassa. Hän vahvistuu koko ajan.
Me olemme kaikki yhdessä. Se on tärkeintä.
-Belinda, auta hanhen kanssa. -Kyllä, äiti.
Peter, minulla on sinulle uutisia.
Tapasin tänään erään hienon herran, Fred Holywellin.
Hän on mr Scroogen sisarenpoika ja muisti, että olet työikäinen poika.
Palkkasi olisi kolme shillinkiä ja kuusi penceä.
Saisinko sen summan joka viikko?
Jos haluat, voit aloittaa työt heti maanantaina.
-Voin auttaa sinua ja äitiä. -Tärkeämpää on se...
...että pääset hienon uran alkuun.
Alkupalkka on kolme shillinkiä ja kuusi penceä.
Tyypillistä sisarenpojalleni. Ei ihme, ettei hän rikastu.
Ehkäpä hän on kerännyt jotain muuta kuin rahaa.
Fred?
Hän vain uhmaa minua.
Hän palkkaa palkolliseni pojan ja maksaa tälle järjetöntä palkkaa.
Ruoka on valmista!
Olkaahan hiljaa, lapset.
-lhana hanhi! -Tuosta riittää armeijalle.
-Olet ylittänyt itsesi! -Kelpaako se?
Isä, leikkaa jo. Minä en jaksa odottaa.
Eikö meiltä nyt unohdu jotain?
Herra, kiitämme näistä runsaista antimista.
Kiitämme tästä rakkauden ja ilon päivästä.
Kiitämme siitä, että saamme olla yhdessä.
Kiitämme Sinua sydämemme pohjasta tänä erityisenä päivänä.
-Aamen. -Aamen.
Aamen.
-Aamen. -Mitä? Sanoitko sinä jotain?
-En sanonut. -Luulin, että kuulin sinun...
En sanonut yhtään mitään.
-Perunaa. -Peter.
Alice.
-Belinda. -Otatko perunan, Alice?
-Tuo on kovin pieni hanhi. -Heillä ei ollut varaa isompaan.
Minulle.
-Ovatko kaikki saaneet? -Ovat.
Aloitetaan sitten. Hyvää joulua kaikille.
Jumala siunatkoon meitä kaikkia.
Sanohan, henki. Jääkö hän henkiin?
Näen tässä pöydässä tyhjän paikan.
Näen hylätyn kainalosauvan, joka on pidetty tallessa.
Jos tulevaisuus ei muuta näitä varjoja, lapsi kuolee.
Ei. Sano, että hänet säästetään.
Jos nämä varjot eivät muutu, muut kaltaiseni eivät löydä häntä täältä.
Jos tuo lapsi tekee kuolemaa, niin kuolkoon.
Pääsisimmepä ylikansoituksesta.
Käytät omia sanojani minua vastaan.
Ehkäpä sinä jatkossa opit sulkemaan suusi-
-ennen kuin selvität, mitä ylikansoittuminen on-
-ja missä sitä oikein on.
Jumalan silmissä saatat olla paljon arvottomampi-
-kuin miljoonat tämän lapsen kaltaiset olennot.
Tämä on riemuvoitto, rakkaani. Riemuvoitto.
-Mitä minä sanoin? -Vanukas siis onnistui.
Se on mrs Cratchitille helpotus. Juhla-ateria on ohi.
Ei ihan vielä. Jäljellä on vielä viimeinen muodollisuus.
Katso.
Haluaisin kohottaa maljan mr Ebenezer Scroogelle-
-joka soi meille tämän juhla-aterian. Mr Scroogelle.
Niinpä tosiaan. Kunpa hän olisi täällä.
Hän saisi sulatella aterialla melkoisen kovia sanoja.
Ajattele lapsia. Nyt on joulupäivä.
Vain jouluna kohotetaan malja-
-sellaiselle saidalle, inhalle, häijylle-
-ja kovalle miehelle kuin Ebenezer Scrooge.
Kultaseni, ole hellämielinen.
Hyvä on.
Juon hänen terveydekseen sinun ja tämän päivän tähden.
En tee sitä hänen takiaan.
Kauan eläköön mr Ebenezer Scrooge.
Hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta.
Hänen joulunsa on varmasti iloinen ja onnellinen.
-Malja mr Scroogelle. -Mr Scroogelle.
-Mr Scroogelle.
Bob Cratchit on oikeassa.
Ilman minua heillä ei olisi hanhea pöydässään.
Liiketaitojeni ansiosta hänellä on työtä.
Onko siinä kaikki, mitä opit tämän perheen joulusta?
Ei siinä ole kaikki-
-mutta pitäähän miehen puolustaa itseään.
Meillä on vielä aikaa. Tartuhan takkini hihaan.
-Missä me nyt olemme? -Jollain tavallisella kadulla.
Mennään tähän taloon.
-Ehkä tämä viihdyttää sinua. -En kaipaa viihdykettä.
-Onko soittoni noin hauskaa? -Anteeksi, rakkaani.
Muistin hänen ilmeensä, kun hän sanoi: "Humpuukia."
Hänen mielestään joulu on humpuukia.
Haluaisin tavata enonne. Kuvauksenne on kutkuttava.
Hän on hauska.
-Mutta ei kovin kiltti. -Hän on ilkein itselleen.
Hän on kuulemma hyvin rikas.
Se on totta, mutta hän ei käytä omaisuuttaan.
-Hän ei itsekään nauti rahoistaan. -En tuhlaile niitä.
On hyödytöntä ja epäkohteliasta riidellä.
-En välitä olla kohtelias. -Huomaan.
-Minä en siedä enoasi. -Minä säälin häntä.
Säälitkö sinä minua?
Kuka hänen oikuistaan kärsii? Hän itse.
-Hän ei tule luoksemme. -Ja jää paitsi hyvästä ateriasta.
Puhun enostani siksi-
-että äitini, luoja hänen sieluaan siunatkoon-
-piti enostani. Äiti rakasti häntä.
Se on totta. Fan rakasti minua, ja minä rakastin häntä.
Rakas Fan. Kunpa hän eläisi.
-Fred muistuttaa häntä. -Niin.
Minua muistutettiin siitä äskettäin.
Kun hän ei halua viettää joulua kanssamme-
-hän jää paitsi hauskasta hetkestä, jossa ei ole mitään pahaa.
Aion kutsua hänet joka vuosi, pitipä hän siitä tai ei.
Ja joka joulu hän sanoo: "Jouluko?"
"Pyh! Humpuukia!"
Meidän pitää huolehtia vieraistamme.
Maistuuko karamelli?
-Eihän täällä kuule ajatuksiaankaan. -Vieraat viihtyvät.
Ilmainen ruoka ja juoma miellyttävät useimpia.
He nauttivat toistensa seurasta.
Leikitään sanaleikkiä. Mikä leikki valitaan?
-Vertauksia. -Tuntevatko kaikki säännöt?
Saatte viisi sekuntia aikaa vastata. Minä kysyn.
-Mr Topper pitää kirjaa. -Teen parhaani.
Saatte viisi sekuntia aikaa vastata. Jos ette onnistu-
-nousette tuolinne taakse seisomaan.
-Viimeinen istuja voittaa. -Fred, aloitetaan jo.
Aivan. Anteeksi, rakkaani. No niin.
-Ylpeä kuin... -Ylpeä kuin riikinkukko.
Peter? Kuiva kuin...?
-Korppu. -Hyvä.
-Pullea kuin... -Minun vaimoni.
Anteeksi, kultaseni. Vitsi vain. Pullea kuin...
-Yksi... -Kaksi sekuntia!
Pullea kuin pyy.
Nopea kuin...
-Jänis? -Ei!
Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi.
-Tuuli, senkin typerys. -Ebenezer!
-He eivät näe tai kuule meitä. -Aivan. Anteeksi.
Minäkin unohdan joskus säännöt. En käy täällä kovin usein.
Hiljaa. Yritän kuunnella.
Kaino kuin...
-Morsian. -Ei.
-Se on tunnettu sanonta. -Ajattelin kukkasta.
Fred.
Hyväksyn kuitenkin vastauksesi.
Janet?
Nyt on sinun vuorosi. Kireä kuin...
Viulun kieli. Kaikkihan sen tietävät.
-Kireä kuin... -Hänen vaimonsa ei ole kovin nokkela.
Kireä kuin Scroogen kukkaronnyörit.
Se on aivan väärin, ja aikasikin on lopussa.
Hävisit. Mene tuolisi taakse seisomaan.
-Kireä kuin viulun kieli. -Tuolla pojalla on terävät aivot.
Minun pilkkaamiseni menköön yleisen ilonpidon laskuun.
Meidän on lähdettävä täältä. Teemme vielä yhden vierailun.
Tartuhan takkini hihaan.
-Ovela kuin... -Kettu.
-Punainen kuin... -Ruusu.
-Hiljainen kuin...? -Yö.
-Ei! -Hiiri!
-Ei. -Nyt tiedän. Hauta!
Missä me nyt olemme? En tunne tätä paikkaa.
Paikan nimi ei sano sinulle mitään.
Tämä on vain paikka muiden kaltaistensa joukossa.
-Onko meillä tarpeeksi puuta yöksi? -On. Se on sentään ilmaista.
Mary, tämä on kypsä.
-Tämä on kuuma. -Kyllä se jäähtyy.
-Mistä sait nämä? -En varastanut niitä.
Ei hän sitä tarkoittanut.
-Tyttö saisi kunnioittaa minua. -Älä huuda hänelle.
-Perunat putosivat kärryiltä. -lsäsi ei ole varas.
Ei ainakaan vielä.
Miksi nämä ihmiset ovat täällä?
He kulkevat rääsyissä ja syövät jätteitä. Onhan meillä köyhäintaloja.
Oletko ikinä käynyt yhdessäkään niistä?
-Maksan veroja. Se saa riittää. -Niinkö?
-Tule nuotion ääreen. -Katso näitä käsiä.
Nämä ovat työläisen kädet. Minä haluan työtä.
Haluan ruokkia lapseni. Ei ole oikein, että en löydä työtä.
Me olemme yhdessä, ja se on tärkeintä.
Minä rakastan sinua ja lapsia.
Menet huomenna lasten kanssa köyhäintaloon.
En mene.
Perhe saa mieluummin hukkua kuin hajota.
-Vain kunnes saan töitä! -Ei. Me olemme perhe.
Me pysymme yhdessä.
Tule nyt. Tule nuotion ääreen istumaan.
Miten tämä minuun liittyy?
Eivätkö he muka ole ihmisiä? Katso tätä.
Katso takkini alle.
Katso heitä.
-Mitä nuo ovat? -Nämä ovat sinun lapsiasi.
Nämä ovat sinun ja kaltaistesi lapsia.
Heidän nimensä ovat Tietämättömyys ja Puute.
Pidä heidät mielessäsi.
Heidän otsaansa on kirjoitettu sana "tuho".
He ennustavat tuhoa sinulle ja kaikille, jotka kieltävät heidät.
Eikö heillä ole turvapaikkaa?
Eikö täällä ole köyhäintaloja? Eikö täällä ole vankiloita?
-Peitä heidät. En halua nähdä heitä. -Niin arvelinkin.
He ovat poissa näkyvistä.
Mutta he elävät. He todellakin elävät.
No niin.
Minun on aika jättää sinut, Ebenezer Scrooge.
-Jätätkö sinä minut tänne? -Kyllä vain.
Et voi tehdä sitä. Vie minut takaisin sänkyyni.
Nyt on liian myöhäistä.
Täällä on kylmä, enkä tunne tätä paikkaa. Älä jätä minua.
Henki?
Tule takaisin. Haluan puhua sinulle.
Saattaa olla, että olen silloin tällöin erehtynyt.
Olen puhunut liian nopeasti ja ajattelematta.
Pannaan riita puoliksi. Keskustellaan asiasta.
Minä olen kohtuullinen mies.
Henki!
Sääli minua.
Älä jätä minua tänne.
Mitä sellaista olen tehnyt...
...että minut hylätään tähän paikkaan?
Mitä?
Oletko sinä se henki, jonka tulosta Marley puhui?
Oletko siis tulevien joulujen henki?
Näytät minulle sen, mitä ei ole vielä tapahtunut-
-mutta joka tulevaisuudessa tapahtuu. Niinkö?
Minä pelkään sinua.
Pelkään sinua enemmän kuin muita henkiä.
Olen kuitenkin valmis seuraamaan sinua. Etkö puhu minulle?
Näytä sitten tietä.
Yö kuluu nopeasti, ja aika on kallisarvoista.
Tunnen tämän paikan kuin omat taskuni. Pörssi on toinen kotini.
Tiedän vain, että hän on kuollut.
-Milloin hän kuoli? -Viime yönä.
-Mitä hänen rahoilleen tapahtui? -Hänen yrityksensä kai saa ne.
-Hautajaisista tulee pienet. -Tulen sinne, jos saan lounasta.
Haluan edes ruokaa vastineeksi hukatusta ajasta.
Eivätkö he yhtään kunnioita kuolleita?
Minun kai pitäisi mennä. Teimme paljon kauppoja yhdessä.
Menen selvittämään viljan hinnan. Näkemiin.
Miksi minä kuulin tämän keskustelun?
Mitä tarkoitusta tällä on?
Laupias taivas! Mitä tämä oikein on?
Henki.
Tämä on pelottava paikka. Haluan lähteä.
Ei, en suostu. Et voi pakottaa minua tähän.
Ymmärrän, mitä tarkoitat. Se riittäköön.
Kai tämän miehen kuolema on koskettanut jotakuta.
Haluan nähdä sen ihmisen.
Tämä on kaupungin saastaisin kortteli. Tässä on joku erehdys.
Tuonneko? Minulla ei ole tuonne mitään asiaa.
Avatkaa se, mrs Dilber. En maksa tavarasta, jota en ole nähnyt.
Ettekä kysy, mistä olen nämä saanut?
Kaikilla on oikeus huolehtia itsestään.
Se on mottoni.
-Niin hänkin tuumi. -Niin.
Kukapa surisi parin pikkutavaran menettämistä?
-Ei vainaja ainakaan. -Aivan.
Jos se vanha kitupiikki halusi pitää tavaransa kuoltuaankin-
-hän olisi eläessään saanut olla miellyttävämpi.
Silloin hänellä olisi ollut joku vierellään, kun kuolema tuli.
Nyt hän sai tehdä kuolemaa aivan yksin.
Hän oli aivan yksin.
Nuo ovat minun tavaroitani.
Tuo varas joutuu tästä raastupaan.
-Mitä nämä ovat? -Sängyn verhot.
Otitko ne alas renkaineen päivineen, kun vainaja makasi sängyssä?
Miksipä ei?
-Älä tiputa vahaa hänen huovilleen. -Mitä?
Ei kai hän kuollut tarttuvaan tautiin?
Enhän minä silloin olisi sinne mennyt.
Paljonko tarjoat näistä?
Nuo eivät ole minun tavaroitani. Ne vain muistuttavat omiani.
Vainaja, josta tuo nainen puhuu, en voi olla minä.
Ehkä vainaja muistuttaa minua.
Saat punnan, viisi shillinkiä ja kolme penceä, eikä yhtään enempää.
Sinä olet piinkova. Siitä ei ole epäilystäkään.
Olen aina kiltti naisihmisille. Se koituu tuhokseni.
Henki, mitä sairasta pilaa tämä on?
Pyysin nähdä surua vainajan kuoleman johdosta-
-ja sinä näytät minulle ahneutta.
Haluan nähdä hellyyttä ja syviä tunteita.
Tässä on joku erehdys. Se toinen henki toi jo minut tänne.
Hyvä on sitten.
Sinun kanssasi on pirullisen vaikea keskustella.
"Sallikaa lasten tulla tyköni, älkääkä estäkö heitä"-
-"sillä heidän on Jumalan valtakunta. Totisesti sanon teille:"
"Joka ei ota vastaan Jumalan valtakuntaa kuin lapsi"-
-"se ei pääse sinne sisälle."
Tämä väri käy silmiini.
Nyt tuntuu paremmalta.
Työ saa silmäni punoittamaan, mutta en näytä sitä isällenne-
-kun hän tulee kotiin. En mistään hinnasta.
-Hän tulee pian. -Olisi pitänyt jo tulla.
Hän on viime aikoina kävellyt hitaasti.
Ennen hän tuli kotiin...
...pikku Tim harteillaan ja käveli vinhasti.
Minäkin olen nähnyt sen.
-Ja minä. -Ja minä.
Timiä oli kevyt kantaa, ja isänne rakasti häntä.
Timistä ei ollut vaivaa.
Ei lainkaan vaivaa.
-Siinä isänne jo tuleekin. -lltaa, isä.
Iltaa, kultaseni.
-lltaa, rakkaat lapseni. -lltaa, isä.
Olet myöhässä. Huolestuimme jo.
-Olen iloinen, että sinä tulit. -Niin minäkin.
Oletpa sinä kasvanut.
Tulin myöhässä, koska kävelin tänään sitä kautta.
Tänäänkö?
En voinut pysyä poissa. Siellä on niin hiljaista ja vihreää.
Näette itse sunnuntaina. Me kaikki näemme.
Lupasin hänelle, että joka sunnuntai me kävelemme...
Minun pieni lapseni...
Minun rakas pieni lapseni...
-lsä, älä ole noin suruissasi. -Anteeksi.
Minullahan on teidät. Te olette siunaukseni.
Arvatkaa, kenet tapasin tänään kadulla?
Tapasin mr Scroogen sisarenpojan Fredin.
Hän tervehti ystävällisesti kuten aina.
Hän näki, että olin allapäin-
-ja kysyi, mikä minua painoi. Kun kerroin asiasta hänelle-
-hän sanoi, että oli todella pahoillaan ja että...
Robert.
Tim on osa meitä kaikkia. Meidän on jatkettava hänen tähtensä.
Kunhan me rakastamme toisiamme, hän elää ikuisesti.
Aivan, rakkaani. Jos joskus kuitenkin käy niin-
-että joudumme eroon toisistamme-
-yksikään meistä ei ikinä unohda pikku Timiä.
Emme unohda.
Kun me muistamme, miten kärsivällinen ja lempeä hän oli-
-vaikka hän oli vasta pikkulapsi, emme itsekään halua riidellä.
Minä olen onnellinen mies.
Olen todella onnellinen mies.
Pyysin nähdä hellyyttä ja syviä tunteita-
-ja sinä näytit niitä minulle.
Minun ei tarvitse nähdä enää enempää.
Vie minut kotiin.
Mitä nyt? Mehän sovimme, että sinä viet minut kotiin.
Henki.
Minä aavistan, että meidän on aika erota.
Tiedän sen, vaikka en tiedä miten.
Sanohan...
Kuka oli se mies, jonka näin makaavan kuolleena?
Ei.
Ennen kuin menen lähemmäksi, vastaa tähän:
Ovatko nämä näyt väistämättömän tulevaisuuden varjoja-
-vai kertovatko ne siitä, mitä voi tapahtua?
Ihmisen toimilla on seurauksensa. Hyväksyn sen.
Jos ihminen muuttaa tapansa-
-pitäisi kai myös seurausten muuttua.
Osoita minulle, että niin on.
En ole enää se mies, joka olin ennen.
Tämä vierailu on jo muuttanut minut.
Miksi näytät tämän, jos olen avun tavoittamattomissa?
Henki, sinä tunnet myötätuntoa ja säälit minua.
Sano, että voin muuttaa kaiken muuttamalla elämäni.
Kunnioitan joulua ja sen henkeä ympäri vuoden.
Elän menneessä, nykyisyydessä ja tulevassa.
Kaikki kolme henkeä elävät minussa. En unohda henkien antamaa opetusta.
Sano...
Sano, että voin pyyhkiä pois tämän hautakiven kirjoituksen.
Säästä minut.
Säästä minut...
Tämä on oma huoneeni.
Minä elän.
Kiitos, henget. Minä pidän lupaukseni teille.
Elän menneessä, nykyisyydessä ja tulevassa.
Kaikki kolme henkeä elävät minussa.
Ylistetty olkoon taivas ja joulunaika.
Vannon sen tässä polvillani, Jacob Marley.
Polvillani.
Kello on yhdeksän.
Päivä on koittanut.
Mutta mikä päivä nyt on?
-Hei, poika hyvä! -Minäkö?
-Niin, ystäväiseni. Mikä päivä nyt on? -Nyt on tietysti joulupäivä.
Joulupäivä. En jäänyt siitä paitsi.
Henget tekivät kaiken yhdessä yössä. Ne pystyvät kaikkeen.
-Kuulehan, ystäväiseni. -Tervehdys.
Tiedätkö sen lihakaupan tässä aivan lähellä?
-Tottahan toki tiedän. -Nokkela poika.
-Onkohan se hieno kalkkuna jo myyty? -Sekö, joka on minun kokoiseni?
Onpa hän loistava poika. Juuri sitä tarkoitan.
-Siellä se roikkuu. -Osta se.
Lähetä kauppias tänne, niin kerron, mihin lintu viedään.
Saat shillingin.
Jos tulet takaisin alle viidessä minuutissa, saat puoli kruunua!
Minun pitää pukeutua. Minä en saa enää hukata aikaa.
Minä olen keveä kuin höyhen.
Olen onnellinen kuin enkeli.
Olen iloinen kuin koulupoika.
Olen horjuva kuin humalainen.
Iloista joulua kaikille!
Ja hyvää uutta vuotta koko maailmalle!
-Jos tämä on pilaa, saat sapiskaa. -Hän huusi minulle ikkunasta.
Siinähän sinä olet.
-Te kuulemma haluatte ostaa kalkkunan. -Aivan.
Tässä on puoli kruunua palveluksistasi.
-Kiitos, sir! -Mainio poika.
Tässä on osoite ja rahat kalkkunasta.
Viekää tämä upea lintu Bob Cratchitille Camdeniin.
Ohjeet ovat siinä paperilla.
-Lähtekää heti. -Kyllä, herra.
Sanokaa vain, että ystävä lähetti sen.
-Sen pitää ehtiä joulupöytään. -Totta kai.
Tässä on vähän vaivanpalkkaa.
-Kiitos, sir. -Ja vielä vähän kaupan päälle.
-Kiitos. -Hyvää joulua.
Onpa tämä ihana päivä.
Hyvää huomenta ja hyvää joulua.
Te olette kuin enkelit.
-Laulatte kauniisti. Tässä. -Kiitos.
Minä kiitän teitä tästä ihanasta joulumusiikista.
Hyvää huomenta.
-Hyvät herrat, hauskaa joulua. -Mr Scrooge...
Se on nimeni. Sillä on ikävä kaiku.
Saanen pyytää anteeksi. Haluaisin lahjoittaa köyhille...
Luoja siunatkoon!
Mr Scrooge, oletteko tosissanne?
En antaisi penniäkään vähempää.
-Siinä on maksu monelta joululta. -Miten voisimme kiittää?
-Ei kestä kiittää. -Mutta, sir!
-Tulkaa joskus käymään? -Tottahan toki!
-Me tulemme. -Hienoa.
-Kiitos 50 kertaa. -Kiitos teille.
-Niin. -Bob Cratchit? Tämä on teille.
-Tämä on joku erehdys. -Olettehan te Bob Cratchit?
-Teille se on. -En ole tilannut tätä.
Eräs herrasmies maksoi sen.
Hän käski toimittaa sen Bob Cratchitille jouluaterialle.
-Mikä hänen nimensä on? -Hän haluaa pysyä nimettömänä.
-Joku nimetönkö? -Joku nimetön mies.
-Kuka kumma tämän lähetti? -En tiedä.
-Ehkä tämä on erehdys? -Sitä minäkin luulin.
Tässä on nimi ja osoitekin.
-Mitä tehdään? -Paistetaan ja syödään tämä...
...elämämme parhaalla jouluaterialla.
Mrs Cratchit, minusta tuo on loistava ajatus.
Jumala siunatkoon meitä kaikkia.
-Hyvää joulua, sir. -Hyvää joulua.
Hyvää joulua.
-Fred! Tuo on aivan liian kallis. -Pidätkö sinä siitä?
Se on ihastuttava.
Tämä on kauneinta, mitä olen koskaan nähnyt.
Sen paikka on sinun ranteessasi. Hyvää joulua.
Minä rakastan sinua.
-En tietenkään vain tämän takia. -Tiedän kyllä.
-Kuka kumma siellä on? -Emme odota ketään.
Hyvänen aika! Siellä on Ebenezer-eno.
Enosiko? Mitä ihmettä hän haluaa?
Avaa ovi. En todella tiedä.
-Fred. -Ebenezer-eno.
-Saanko tulla sisään? -Totta kai.
-Olkaa hyvä. -Kiitos.
Tulkaa toki sisään.
-Päivää ja hyvää joulua. -Hyvää joulua teillekin.
Ebenezer-eno, tässä on vaimoni Janet.
-Tässä on Ebenezer-eno. -Hauska tavata.
-Tämä on teille suuri yllätys. -Sitäkin.
Tämä on todellakin yllätys.
Kun puhuimme eilen, teitte selväksi, että ette hyväksy kutsuani.
Taisin tehdä selväksi monta muutakin asiaa.
Sanoin, että joulu on humpuukia ja tuhlausta.
Se on tyhjänpäiväinen juhla, jota on turha juhlia.
Niin se taisi olla.
Tulin kolmesta syystä.
Ensinnäkin haluan pyytää anteeksi puheitani joulusta.
Ne olivat humpuukia, Fred.
-Niinkö? -Tiedän sen nyt.
Toiseksi tulin katsomaan vaimoanne.
-Tässä hän nyt on. -Niin.
-Hän on todella kaunis nainen. -Kiitos.
Minä... Minäkin olin kerran rakastunut.
-Voitteko kuvitella sitä? -Voin.
Mutta en ollut yhtä rohkea ja optimistinen-
-enkä ehkä yhtä syvästi rakastunut kuin te.
Jos kutsu on yhä voimassa, tulen mielelläni syömään.
Totta kai se on yhä voimassa. Hurraa!
-Tiesin, että jonain päivänä... -Niin. Taisitte olla oikeassa.
-Tulen mielelläni syömään. -Olette hyvin tervetullut.
-Tehän pidätte seuraleikeistä? -Niin pidän.
Arvuutteletteko koskaan vertauksia?
-Se on suosikkileikkimme. -Ehkä leikimme sitä tänään.
Olen varsin taitava. Jos "kireä kuin" tulee esille-
-niin oikea vastaus on "viulun kieli".
Aivan. Niin onkin.
Hyvä.
Saanen sanoa, että muistutatte minua sisarestani.
Minä rakastin äitiänne, Fred.
En vain vähään aikaan muistanut, miten paljon rakastin häntä.
Ehkä halusin unohtaa sen.
No niin.
Haluaisin mielelläni maistaa sitä teidän kuuluisaa punssianne.
Totta kai. Teitte meidät hyvin onnellisiksi.
-Teinkö? -Kyllä vain.
Luoja suokoon anteeksi kaiken hukkaamani ajan.
Kello on yhdeksän. Myöhässä taas, Cratchit? Odottakaahan.
Mr Cratchit!
Niin.
-Tiedättekö te, mitä kello on? -Tiedän.
Mitä kello sitten on?
Se on 1 8 minuuttia yli 9.
1 8 ja puoli minuuttia yli. Miksi tulette vasta tähän aikaan?
-Anteeksi. Olen myöhässä. -Niin, niinpä taidatte olla.
Tulkaahan tänne.
Joulu on vain kerran vuodessa. Tämä ei toistu.
Minulla oli eilen varsin hauskaa.
Minä en aio enää sietää tällaista.
Siksipä... Siksipä minä...
...kaksinkertaistan palkkanne!
-Kaksinkertaistatteko palkkani? -Aivan, Bob.
Hauskaa joulua.
Nostan palkkaanne ja autan perhettänne kaikin tavoin.
Vielä joskus Tim kävelee. Hän vahvistuu päivä päivältä.
Keskustellaan siitä enemmän joulupunssin äärellä.
Mikä ihme teitä vaivaa?
Ei mikään.
Minä vain...
Ei minua mikään vaivaa.
-Kiitos. -Eipä kestä.
Sytyttäkää tuli, ennen kuin jäädymme. Ostakaa lisää hiiliä...
...ennen kuin lisäätte pisteen yhteenkään I:hin.
Selvä.
Ebenezer Scrooge teki enemmän kuin lupasi.
Hänestä tuli paras ystävä, mestari ja mies-
-mitä tässä kaupungissa on nähty.
Tim ei kuollut, ja Scroogesta tuli hänelle kuin toinen isä.
Sanottiin, että Ebenezer Scrooge todella vaali joulun henkeä.
Toivottavasti niin sanotaan meistäkin.
Lopetan pikku Timin sanoihin:
"Jumala meitä kaikkia siunatkoon."
[FlNNlSH]
Tue meitä